Catxel
Cerastoderma edule ![]() | |
---|---|
![]() Catxel, Cerastoderma edule ![]() | |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Mollusca |
Classe | Bivalvia |
Ordre | Veneroida |
Família | Cardiidae |
Gènere | Cerastoderma |
Espècie | Cerastoderma edule ![]() Linnaeus, 1758 |
Nomenclatura | |
Sinònims | Cardium edule |
El catxel (Cerastoderma edule) és una espècie de mol·lusc bivalve de l'ordre Veneroida, comuna a les zones costaneres de l'est de l'oceà Atlàntic, des de Noruega a l'oest d'Àfrica.
Noms comuns
Altres noms comuns en català en són gall, gallet, carculla, petxina ratllada, escopinya [1] i berberetxo (variant normativa al País Valencià).[2]
Característiques
La petxina del catxel és de color blanc groguenc,[3] habitualment amb línies fosques i presenta de 22 a 28 costelles radials molt pronunciades, aspres i amples, les quals es troben creuades per ratlles concèntriques i espines escatoses.[4] La seva forma és globosa, gairebé triangular i pot arribar a assolir els 6 cm.[3]
Distribució i hàbitat
El catxel està àmpliament estès a l'oceà Atlàntic, des del mar de Barents i el mar Bàltic al llarg de la costa atlàntica europea fins Mauritània, i també al mar Mediterrani sud-occidental, on és considerat como rar. Es troba en fons fangosos, sorrencs i de grava, habitualment enterrat al sediment.[5]
El catxel és una de les espècies de mol·luscs més abundant en les zones planes de marees a les badies i estuaris d'Europa. És una espècie pesquera important i és una font important d'aliment per als crustacis, peixos i ocells marins. Es pesca de manera comercial als Països Baixos i les Illes Britàniques. Es fa en aqüicultura a la Bretanya, Països Baixos i Portugal.
Comportament
Es reprodueix mitjançant larves planctòniques, i a diferencia d'altres especies de la seva família (Cardiidae), es monoica.[4] Al mar del Nord se troba junt a Cerastoderma glaucum, però no s'ha registrat hibridació, degut possiblement a la incompatibilitat entre les gàmetes d'ambdues espècies.[6]
Els catxels poden saltar, recolzant el peu al fons i estirant-lo de cop poden sortir projectats fins a mig metre de distància i escapar dels depredadors.[4]
Referències
- ↑ «TERMCAT - Cerastoderma edule». [Consulta: 2 març 2021].
- ↑ «berberetxo». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
- ↑ 3,0 3,1 Padilla Álvarez, F., Padilla, F., Cuesta, A. y Cuesta López, A. E.. Zoología aplicada (en castellà). Ediciones Díaz de Santos, 2003, p. 488. ISBN 9788479785888.
- ↑ 4,0 4,1 4,2 Fechter, R. y Falkner, G.. Moluscos, Moluscos Europeos Marinos y de Interior (en castellà). Barcelona: Ediciones Blume, 1993, p. 290. ISBN 84-8076-019-2.
- ↑ Food and Agriculture Organization of the United Nations. «Cerastoderma edule (Linnaeus, 1758)». [Consulta: 3 gener 2012].
- ↑ Cognetti, G.; Sarà, M.; Magazzù, G. Biología Marina (en castellà). Editorial Ariel, 2001, p. 619. ISBN 9788434480315.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Document of presentation (fr) Arxivat 2014-01-26 a Wayback Machine..
- biology and ecology (fr) Arxivat 2009-03-20 a Wayback Machine..