L'elefant marí meridional (Mirounga leonina) és la foca més grossa del món. Habita als mars meridionals, des de l'Antàrtida fins als altres continents que els voregen, i es reprodueix a la terra en platges de les illes subantàrtiques. Estudis de seguiment per satèl·lit n'han revelat les extraordinàries habilitats de viatge en l'oceà i de capbussada.
Fou caçat de manera intensiva durant el segle xix, i en menor mesura fins a mitjans del segle xx. Aleshores, es trobava en perill d'extinció, però des d'aleshores les seves poblacions s'han recuperat en part; tanmateix, aquestes poblacions experimenten fluctuacions encara inexplicades.
El dimorfisme sexual està molt marcat: els mascles adults són de tres a quatre vegades més grossos que les femelles. Els exemplars més grans poden pesar prop de quatre tones i mesurar més de sis metres, però habitualment els mascles tenen un pes mitjà d'aproximadament dues tones i una llargada de quatre metres, mentre que les femelles pesen uns 500 kg i mesuren uns 270 cm.
Un mascle dominant amb una trompa ben desenvolupada
En els mascles, els narius es desenvolupen en forma de trompa, particularitat que es troba a l'origen del nom d'elefant de mar. Aquesta trompa (o probòscide) es fa més gran i s'infla per actuar com una mena de caixa de ressonància quan l'animal eructa o rugeix per tal d'afirmar la seva autoritat.
Els ulls són grans, rodons i negres. Aquesta mida dels ulls i el fet que tenen una forta concentració de pigments adaptats a la visió en lluminositat feble semblen indicar que la vista té un paper important a l'hora de capturar les preses en les profunditats.
Com totes les foques, els elefants marins tenen membres posteriors atrofiats, en què només les extremitats estan desenvolupades, formant amb la cua una aleta caudal. Tanmateix, cadascuna de les potes roman ben distinta i pot desplegar-se en ventall: presenten els cinc llargs dits que sostenen la membrana interdigital. Aquest doble palmell, molt àgil, serveix per a la propulsió dins l'aigua. L'animal l'utilitza generalment en posició vertical, de manera semblant als peixos. En canvi, les aletes pectorals són utilitzades molt poc en la natació.
Referències
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Elefant marí meridional
Gat del desert xinès (Felis bieti) · Gat domèstic (Felis catus) · Gat de la jungla (Felis chaus) · Gat salvatge africà (F. lybica) · Gat de Pallas (Felis manul) · Gat de la sorra (Felis margarita) · Gat de peus negres (Felis nigripes) · Gat salvatge (Felis silvestris)
L. braccatus · Gat de la Pampa (Leopardus colocolo) · Gat de Geoffroy (Leopardus geoffroyi) · Gat kodkod (Leopardus guigna) ·L. guttulus · Gat dels Andes (Leopardus jacobitus) ·L. narinensis ·L. pajeros · Ocelot (Leopardus pardalis) ·L. pardinoides · Gat tigrat (Leopardus tigrinus) · Gat margay (Leopardus wiedii)
Gat de Bengala (Prionailurus bengalensis) · Gat capplà (Prionailurus planiceps) · Gat rovellat (Prionailurus rubiginosus) · Gat pescador (Prionailurus viverrinus)
Civeta de palmera comuna (Paradoxurus hermaphroditus) · Civeta de palmera de Jerdon (Paradoxurus jerdoni) · Civeta de palmera daurada (Paradoxurus zeylonensis)
Mofeta dels Andes (C. chinga) · Mofeta de la Patagònia (C. humboldtii) · Mofeta de nas porcí oriental (C. leuconotus) · Mofeta amazònica (C. semistriatus)
Os marí sud-americà (A. australis) · Os marí de Nova Zelanda (A. forsteri) · Os marí de les Galápagos (A. galapagoensis) · Os marí antàrtic (A. gazella) · Os marí de Juan Fernández (A. philippii) · Os marí afroaustralià (A. pusillus) · Os marí de Guadalupe (A. townsendi) · Os marí subantàrtic (A. tropicalis)