Piacenza
Piacenza Placentia | |
---|---|
![]() Piacenza, radnice | |
![]() znak ![]() vlajka | |
Poloha | |
Souřadnice | 45°3′ s. š., 9°42′ v. d. |
Nadmořská výška | 61 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+01:00 (standardní čas) UTC+02:00 (letní čas) |
Stát | Itálie![]() |
Region | Emilia-Romagna |
Provincie | Piacenza |
Administrativní dělení | San Bonico, Pittolo, La Verza, Mucinasso, I Vaccari, Montale, Borghetto, Le Mose, Mortizza, Gerbido |
![]() ![]() Piacenza | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 118,46 km² |
Počet obyvatel | 103 607 (2020) |
Hustota zalidnění | 874,6 obyv./km² |
Správa | |
Starosta | Patrizia Barbieri |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | + 523 |
PSČ | 29100 |
Označení vozidel | PC |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Piacenza (nářečně Piasëinsa) [vysl. piačenca] je italské historické město v oblasti Emilia-Romagna, hlavní město stejnojmenné provincie. Leží nedaleko soutoku řek Pád a Trebia v lombardské rovině. Město je obchodním a industriálním centrem, sídlem plynárenských a ropných rafinerií. Vyrábí se zde také cement, potraviny, plasty a kožené výrobky. Ve městě je řada významných památek, zejména románský dóm z let 1122-1233.
Historie
Roku 217 př. n. l. se město stalo římskou kolonií jako Placentia, později je zničili Gallové. Městem procházela silnice Via Aemilia ze Říma do Milána a začínala zde Via Julia Augusta do jižní Francie. Roku 271 porazili Germáni římské vojsko v bitvě u Placentie a město vyplundrovali. Ve 12. a 13. století město patřilo do Lombardského spolku a stálo většinou na straně Guelfů. 1447 je dobyl milánský vévoda Francesco I. Sforza, 1512 papežské vojsko a od roku 1545 do 1731 tvořilo s Parmou vévodství, kde vládl rod Farnese. V letech 1732-1857 je vystřídali Bourboni a za vlády Marie Louisy, vdovy po Napoleonovi I., zažilo město období rozkvětu. 1859 se stalo součástí Itálie a 1865 bylo připojeno na železnici. Za druhé světové války byla Piacenza významný dopravní uzel a silně utrpěla bombardováním.
Pamětihodnosti
- Radnice (Palazzo Communale, také il Gotico) na Piazza Cavalli z roku 1281 patří k nejlépe zachovaným gotickým občanským stavbám v Itálii, před ní stojí dvojice bronzových pomníků Alessandro Farnese a jeho syn Ranuccio, autor: Francesco Moschi (1615).
- Palazzo Farnese, nedostavěný areál staveb z režných cihel, na severním okraji města, blízko řeky; tvoří jej citadela Viscontiů ze 14. století, zahrady a na středověkých základech (nyní galerie Antiquarium) postavená dvoupatrová rezidence; pro vévodu Ottavia Farnese a Margaretu d'Austria (nelegitimní dceru španělského krále Karla V) navrhl architekt Jacopo Barozzi da Vignola roku 1568; reprezentační prostory obsahují pamětní síň Farnese s malbami slavných událostí rodu, rozsáhlé sbírky archeologické (mj. bronzový model ovčích jater, který užíval etruský věštec haruspex), zbrojnici, kočárovnu, obrazárnu (mj. Sandro Boticelli: Madona s Ježíškem a malým Janem Křtitelem, tzv. Madona Farnese), cyklus gotických fresek (christologie, Život sv. Kateřiny) kolem 1380 - transfer z kostela San Lorenzo, sklo, keramiku (z Lodi a porcelán.
- Dóm Nanebevzetí Panny Marie a sv. Justiny, významná románská bazilika z let 1122-1233, JV od centra, Via XX Settembre, s kryptou z 11. století, gotické nástěnné malby, katedrála diecéze Piacenza-Bobbio
- Trojlodní gotická bazilika sv. Františka na Piazza Cavalli ze 13. století, reliéf Stigmatizace sv. Františka na tympanonu portálu (1318), fresky z 15. a 16. století, zbytky kláštera minoritů
- Románská bazilika sv. Antonína JV od centra s osmibokou věží nad křížením, renesanční rajský dvůr a fresky
- Románská bazilika San Savino z roku 1107, východně od centra, s figurální mozaikovou podlahou, románskou kryptou a barokním průčelím
- Renesanční bazilika Santa Maria di Campagna, bohatá fresková výzdoba, iluzivní malby v kupoli: Giovanni Antonio Licinio da Pordenone, zvaný Il Pordenone (1530-1532).
- Renesanční chrám San Sisto na severu města. Roku 1513 objednali zdejší mniši od Raffaela obraz Madony, pozdější Sixtinskou madonu, kterou odtud roku 1754 koupil polský král August III. Polský a odvezl do Drážďan.
Galerie
- Dóm od JV
- Dóm, průčelí
- Dóm, interiér
- Dóm, mozaika se šachisty
- Bazilika sv. Antonína
- Pordenone: kupole Sta Maria di Campagna
- Alessandro Farnese
- Ranuccio Farnese (1615)
- Palác Farnese
- Etruský bronz:Ovčí játra (na věštění)
- Sv. Kateřina a filozofové (freska ze San Lorenzo)
- Botticelli, Madona Farnese
Vývoj počtu obyvatel
Počet obyvatel
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/cs/timeline/2ve9ij949wfz65hn5qc2ggg7diqkcqu.png)
Osobnosti města
- Řehoř X. (1210–1276), papež
- Agostino Casaroli (1914-1998), kardinál a vatikánský diplomat
- Giorgio Armani (* 1934), módní návrhář a podnikatel
- Marco Bellocchio (* 1939), režisér a scenárista
- Filippo Inzaghi (* 1973), fotbalista
Partnerská města
Odkazy
Literatura
- Karl Baedeker, Northern Italy. Leipzig: Baedeker, str. 435
- Ottův slovník naučný, heslo Piacenza. Sv. 19, str. 701
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Piacenza na Wikimedia Commons
Encyklopedické heslo Piacenza v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích
- Oficiální stránky
- Stránky dómu s historií a obrázky
Emilia-Romagna • Obce v provincii Piacenza | |
---|---|
Agazzano • Alseno • Besenzone • Bettola • Bobbio • Borgonovo Val Tidone • Cadeo • Calendasco • Caminata • Caorso • Carpaneto Piacentino • Castel San Giovanni • Castell'Arquato • Castelvetro Piacentino • Cerignale • Coli • Corte Brugnatella • Cortemaggiore • Farini • Ferriere • Fiorenzuola d'Arda • Gazzola • Gossolengo • Gragnano Trebbiense • Gropparello • Lugagnano Val d'Arda • Monticelli d'Ongina • Morfasso • Nibbiano • Ottone • Pecorara • Piacenza • Pianello Val Tidone • Piozzano • Podenzano • Ponte dell'Olio • Pontenure • Rivergaro • Rottofreno • San Giorgio Piacentino • San Pietro in Cerro • Sarmato • Travo • Vernasca • Vigolzone • Villanova sull'Arda • Zerba • Ziano Piacentino |