Tim Thomas
Tim Thomas | |
---|---|
Tim Thomas (8. ledna 2008) | |
Osobní informace | |
Datum narození | 15. dubna 1974 (50 let) |
Místo narození | Davison, Michigan, ![]() |
Výška | 180 cm |
Hmotnost | 91 kg |
Lapačka | levá |
Přezdívka | The Tank |
Klubové informace | |
Aktivní roky | 1997-2014 |
Číslo | 30 |
Pozice | brankář |
Předchozí kluby | Davison High School University of Vermont Houston Aeros Birmingham Bulls HIFK Hockey Hamilton Bulldogs AIK Ishockey Oulun Kärpät Boston Bruins Providence Bruins Jokerit Florida Panthers Dallas Stars |
Draft NHL | V roce 1994 jako 217. celkově týmem Quebec Nordiques |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Přehled medailí | ||
---|---|---|
![]() | ||
stříbro | ZOH 2010 | USA |
Mistrovství světa v ledním hokeji | ||
bronz | MS 1996 | USA |
Stanley Cup | ||
vítěz | 2010/2011 | Boston Bruins |
Finská hokejová liga | ||
zlato | 1997/1998 | HIFK Hockey |
Timothy Thomas, Jr. (* 15. dubna 1974, Davison, Michigan, USA) je bývalý americký profesionální hokejový brankář naposled hrající NHL za Dallas Stars a olympionik. Jeho přezdívka je The Tank, v překladu Nádrž. Thomas vyrůstal ve Flintu, ve státě Michigan a poté hrál 4 roky univerzitní hokej za University of Vermont. V té době ho draftovali Quebec Nordiques až jako 217. volbu. Po univerzitní kariéře hrál pár let v nižších ligách a v Evropě než se stal částí prvního týmu Boston Bruins. Dvakrát hrál Utkání hvězd, v roce 2009 vyhrál Vezina Trophy pro nejlepšího brankáře sezony a v roce 2010 reprezentoval USA na ZOH ve Vancouveru.
Kariéra
Klubová kariéra
Mezi lety 1993 a 1997 hrál univerzitní NCAA za University of Vermont, připsal si zde 81 vítězství, průměr 2,7 gólu na zápas a úspěšnost zákroků 92,4%. Stále je druhý v historii NCAA s počtem zákroků v kariéře, připsal si jich 3950. V roce 1996 pomohl svým Catamounts do finále NCAA zváneho Frozen Four. Dvakrát byl vybrán do Výběru hvězd konference ECAC a dvakrát do Výběru hvězd NCAA. V historii Vermont Catamounts je na prvním místě se 140 zápasy, 81 vítězstvími a 3950 minutami. Po své nováčkovské sezoně ho draftovali Quebec Nordiques na 217. pozici.
Po krátké době v ECHL za Birmingham Bulls a v IHL za Houston Aeros odešel hrát do zámoří (do Evropy), do finského týmu IFK Helsinky. S týmem odehrál 18 zápasů s 94%procentní úspěšností zákroků a HIFK vyhráli finskou ligu, když ve finále porazili Ilves. Po podepsání smlouvy s Edmonton Oilers šel do AHL, kde hrál za Hamilton Bulldogs. V polovině sezony se ale vrátil do HIFK, kde si ve 15 zápasech připsal 92%procentní úspěšnost zákroků. S týmem se opět dostal do finále, tentokrát ale ligu vyhráli TPS. Nutno dodat, že v obou úsecích odehraných za HIFK byl náhradním gólmanem.
V sezoně 1999-00 hrál za Detroit Vipers v severoamerické IHL. Na další sezonu putoval do švédské Elitserien. V týmu AIK Stockholm byl velmi oblíbený a týmu významně pomohl k prvnímu play-off ve čtyřech letech. Ve 43 zápasech jako jednička AIK si připsal 92%procentní úspěšnost zákroků.
V roce 2001 se stal členem Boston Bruins, ale zůstal v Evropě a odehrál svou první plnou sezonu v SM-Liize. Za tým Kärpät Oulu si ve 32 zápasech připsal 93%procentní úspěšnost zákroků. Poté odehrál své první dvě sezony za Providence Bruins v AHL. Svůj debut v NHL si připsal už v sezoně 2002-03, kdy za Boston Bruins porazil Edmonton Oilers.
V sezoně 2004-05 se z něj ale opět mohli těšit evropští fanoušci. Stal se jednoznačnou jedničkou finského Jokeritu, kde zmeškal pouze jediný zápas sezony a vedl ligu s 95%procentní úspěšností zákroků. Také překonal rekord finské SM-Liigy, když si připsal 15 čistých kont. Ve výkonech pokračoval i v play-off, kde si ve 12 zápasech připsal 94%procentní úspěšnost zákroků. Ve finále se ale Jokeritu nepodařilo zdolat Kärpät Oulu a tak získali pouze stříbrné medaile. Thomas vyhrál obě ceny pro nejlepšího hráče finské ligy a stal se prvním hráčem Jokeritu po Teemu Selännem.
Na další sezonu podepsal smlouvu opět s Jokeritem, ale součástí byla možnost odchodu do NHL. Den před začátkem sezony se dohodl s Boston Bruins a pustil tak do brány Jokeritu nováčka Joonase Hallikainena. Po tréninkovém kempu byl odeslán do Providence Bruins, ale protože brankáři prvního týmu, Andrew Raycroft a Hannu Toivonen se zranili, Thomas se stal jedničkou Boston Bruins. Ve 32 zápasech si připsal 12 vítězství a 20 proher (včetně proher v prodloužení), v průměru 2,77 gólu na zápas a 91,7procentní úspěšnost zákroků. Po sezoně získal fanouškovskou trofej 7th Player Award týmu udělovanou hráči, který nejdále překročil očekávání.
Přestože posledníé jednička, Andrew Raycroft odešel do Toronto Maple Leafs, Thomas byl jmenován dovjkou týmu. Jedničkou byl Toivonen, kterému se ale nedařilo a nakonec se Thomasovi podařilo být jedničkou týmu. V 63 zápasech si připsal 30 vítězství, 29 proher, 4 prohry po prodloužení a úspěšnost zákroků 90,4%. Podruhé v řadě se mu povedlo získat 7th Player Award a stal se prvním brankářem historie Bruins, který ji vyhrál dvakrát.
V létě 2007 začal s tréninkovým programem založeným na józe, který mu vylepšil sílu a flexibilitu. To mu hodně pomohlo ke zlepšení svých výkonů v dalších sezonách.
Na začátku přestupové sezony v roce 2007 získali Bruins brnakáře Mannyho Fernandeze z Minnesota Wild a později vyměnili Hannu Toivonena do St. Louis Blues. Thomas tak byl na začátku sezony opět pouze náhradním brankářem. Nicméně, Fernandez se brzy zranil a Thomas se tak opět stal jedničkou. Podával skvělé výkony a dostal se do Utkání hvězd, kde nahradil Martina Brodeura a odehrál třetí třetinu zápasu. Z 18 střel pustil 4 góly a Východní konference porazila Západní konferenci 8:7.
Brzy v sezoně 2008-09 se mu podařilo být prvním brankářem Bruins od Byrona Dafoa v roce 1999, který si připsal dvě čistá konta v řadě. Oba zápasy dopadly 1:0 a poražení byli Edmonton Oilers a Vancouver Canucks. V dalším zápase, proti Calgary Flames, byl jeho čas bez obdrženého gólu zastaven, protože celkově po 154 minutách a 43 sekundách pustil gól. V listopadu sice chyběl pár zápasů kvůli nemoci, ale byl vybrán do Utkání hvězd, kde si připsal další výhru po výhře Východní konference 12:11 po nájezdech. 26. února 2009 si připsal svou stou výhru v NHL, když Bruins poraili Anaheim Ducks 6:0.
2. dubna 2009 podepsal nový čtyřletý kontrakt s Bruins, který mu zajistil celkem 20 milionů dolarů. O dva dny později se mu podařilo vyhrát s Bruins Východní konferenci poprvé od roku 2002. V play-off pomohl vyřadit v prvním kole Montreal Canadiens, ve čtvrtfinále u ale Bruins nestačili na Carolina Hurricanes.
18. června 2009 mu byla na ceremoniálu udělování cen udělena Vezina Trophy pro nejlepšího brankáře sezony, když porazil Niklase Bäckströma z Minnesota Wild a Steva Masona z Columbus Blue Jackets. V NHL kraloval s 2,1 góly na zápas a úspěšností zákroků 93,3%.
1. ledna 2010 byl částí třetího Winter Classic, když Bruins porazili Philadelphia Flyers na baseballovém Fenway Parku 2:1.
5. března 2014, při posledním přestupovém dnu NHL byl vyměněn do týmu Dallas Stars za kanadského brankáře Dana Ellise.[1]
Reprezentační kariéra
Při jeho univerzitní kariéře za University of Vermont byl nominován na mistrovství světa za USA hned dvakrát. Nejprve v roce 1995, kdy ale nehrál jediný zápas a Spojené státy skončily šesté. O rok později si připsal svůj debut v národním týmu, když v 21 minutých, které hrál, pustil jeden gól. S USA pak mohl slavit bronzové medaile.
V roce 1998 po své první profesionální sezoně hrál za USA první celý zápas, nicméně, tým na mistrovství světa zklamal a skončil dvanáctý. Další nominace se tak Thomas dočkal až v roce 2005, do brány se ale nedostal, jedničkou byl totiž nadaný Rick DiPietro.
Poté, co se stal jedničkou v NHL, byl nominován na mistrovství světa v Kanadě, kde skončili šestí. Střídal se s Robertem Eschem, poté ale utrpěl zranění. Připsal si v průměru 1,5 gólu na zápas a jedno čisté konto.
1. ledna 2010 byl vybrán do olympijské reprezentace USA. Olympijský debut si připsal v semifinále proti Finsku, kdy ve třetí třetině za stavu 6:0 střídal Ryana Millera, aby se jednička týmu nezranila.
Ocenění
NCAA
- První výběr hvězd ECAC v letech 1995 a 1996
- Druhý výběr hvězd NCAA v roce 1995
- První výběr hvězd NCAA v roce 1996
- Urpo Ylönen Trophy pro nejlepšího brankáře ligy v roce 1998
- Kultainen kypärä pro nejlepšího hráče podle ostatních hráčů v roce 2005
- Lasse Oksanen Trophy pro nejlepšího hráče ligy v roce 2005
- Utkání hvězd v letech 2008, 2009 a 2011
- William M. Jennings Trophy pro brankáře chytajícího za tým s nejmenším počtem obdržených gólů v sezoně, společně s Manny Fernandezem v roce 2009
- Roger Crozier Saving Grace Award pro brankáře s nejlepší procentuální úspěšností zákroků a nejméně 25 odehranými zápasy v sezoně v roce 2009
- Vezina Trophy pro nejlepšího brankáře ligy v roce 2009
- První výběr hvězd NHL v roce 2009
- Vybrán do americké olympijské reprezentace pro ZOH 2010 ve Vancouveru
Prvenství
- Debut v NHL - 19. října 2002 (Edmonton Oilers proti Boston Bruins)
- První inkasovaný gól v NHL - 19. října 2002 (Edmonton Oilers proti Boston Bruins, kanadským útočníkem Anson Carter)
- První čisté konto v NHL - 30. ledna 2006 (Ottawa Senators proti Boston Bruins)
Klubová statistika
Základní části
Sezona | Tým | Liga | Z | V | P | R | PvP | MIN | OG | ČK | POG | %ChS |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1992–93 | Davison High School | HS-MI | 27 | 18 | 5 | 4 | — | 1580 | 87 | 9 | 3.30 | .926 |
1993–94 | University of Vermont | ECAC | 33 | 15 | 12 | 6 | — | 1864 | 94 | 0 | 3.03 | .899 |
1994–95 | University of Vermont | ECAC | 34 | 18 | 13 | 2 | — | 2010 | 90 | 4 | 2.69 | .914 |
1995–96 | University of Vermont | ECAC | 37 | 26 | 7 | 4 | — | 2254 | 88 | 3 | 2.34 | .924 |
1996–97 | University of Vermont | ECAC | 36 | 22 | 11 | 3 | — | 2158 | 101 | 2 | 2.81 | .914 |
1997–98 | Houston Aeros | IHL | 1 | 0 | 0 | 1 | — | 59 | 4 | 0 | 4.01 | .852 |
1997–98 | Birmingham Bulls | ECHL | 6 | 4 | 1 | 1 | — | 360 | 13 | 1 | 2.17 | .944 |
1997–98 | HIFK Hockey | SM-l | 18 | 13 | 4 | 1 | — | 1034 | 28 | 2 | 1.62 | .947 |
1998–99 | Hamilton Bulldogs | AHL | 15 | 6 | 8 | 0 | — | 837 | 45 | 0 | 3.23 | .905 |
1998–99 | HIFK Hockey | SM-l | 14 | 8 | 3 | 3 | — | 831 | 34 | 2 | 2.23 | .917 |
1999–00 | Detroit Vipers | IHL | 36 | 10 | 21 | 3 | — | 2020 | 120 | 1 | 3.56 | .892 |
2000–01 | AIK | SEL | 43 | 17 | 16 | 10 | — | 2542 | 105 | 3 | 2.48 | .918 |
2001–02 | Oulun Kärpät | SM-l | 32 | 15 | 12 | 5 | — | 1937 | 79 | 4 | 2.45 | .925 |
2002–03 | Providence Bruins | AHL | 35 | 18 | 12 | 5 | — | 2049 | 98 | 1 | 2.87 | .906 |
2002–03 | Boston Bruins | NHL | 4 | 3 | 1 | 0 | — | 220 | 11 | 0 | 3.00 | .907 |
2003–04 | Providence Bruins | AHL | 43 | 20 | 16 | 6 | — | 2544 | 78 | 9 | 1.84 | .941 |
2004–05 | Jokerit | SM-l | 54 | 34 | 7 | 13 | — | 3267 | 86 | 15 | 1.58 | .946 |
2005–06 | Providence Bruins | AHL | 26 | 15 | 11 | — | 0 | 1515 | 57 | 1 | 2.26 | .923 |
2005–06 | Boston Bruins | NHL | 38 | 12 | 13 | — | 10 | 2187 | 101 | 1 | 2.77 | .917 |
2006–07 | Boston Bruins | NHL | 66 | 30 | 29 | — | 4 | 3619 | 189 | 3 | 3.13 | .905 |
2007–08 | Boston Bruins | NHL | 57 | 28 | 19 | — | 6 | 3342 | 136 | 3 | 2.44 | .921 |
2008–09 | Boston Bruins | NHL | 54 | 36 | 11 | — | 7 | 3259 | 114 | 5 | 2.10 | .933 |
2009–10 | Boston Bruins | NHL | 43 | 17 | 18 | — | 8 | 2442 | 104 | 5 | 2.56 | .915 |
2010–11 | Boston Bruins | NHL | 57 | 35 | 11 | — | 9 | 3364 | 112 | 9 | 2.00 | .938 |
2011–12 | Boston Bruins | NHL | 59 | 35 | 19 | — | 1 | 3352 | 132 | 5 | 2.36 | .920 |
2013–14 | Florida Panthers | NHL | 40 | 16 | 20 | — | 3 | 2299 | 110 | 0 | 2.87 | .909 |
2013–14 | Dallas Stars | NHL | 8 | 2 | 4 | — | 1 | 364 | 18 | 0 | 2.97 | .902 |
Celkem v SM-l | 118 | 70 | 26 | 22 | — | 7,069 | 227 | 23 | 1.93 | .937 | ||
Celkem v NHL | 426 | 214 | 145 | 0 | 49 | 24,446 | 1,027 | 31 | 2.52 | .920 |
Playoff
Sezona | Tým | Liga | Z | V | P | MIN | OG | ČK | POG | %ChS |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1997–98 | HIFK Hockey | SM-l | 9 | 9 | 0 | 551 | 14 | 3 | 1.52 | .926 |
1998–99 | HIFK Hockey | SM-l | 11 | 7 | 4 | 658 | 25 | 0 | 2.28 | .920 |
2000–01 | AIK | SEL | 5 | 1 | 4 | 299 | 20 | 0 | 4.00 | .875 |
2001–02 | Oulun Kärpät | SM-l | 3 | 1 | 2 | 180 | 12 | 0 | 4.00 | .903 |
2003–04 | Providence Bruins | AHL | 2 | 0 | 2 | 84 | 10 | 0 | 7.13 | .655 |
2004–05 | Jokerit | SM-l | 12 | 8 | 4 | 720 | 22 | 0 | 1.83 | .938 |
2007–08 | Boston Bruins | NHL | 7 | 3 | 4 | 430 | 19 | 0 | 2.65 | .914 |
2008–09 | Boston Bruins | NHL | 11 | 7 | 4 | 680 | 21 | 1 | 1.85 | .935 |
2010–11 | Boston Bruins | NHL | 25 | 16 | 9 | 1542 | 51 | 4 | 1.98 | .940 |
2011–12 | Boston Bruins | NHL | 7 | 3 | 4 | 448 | 16 | 1 | 2.14 | .923 |
2013–14 | Dallas Stars | NHL | 1 | 0 | 0 | 15 | 1 | 0 | 4.00 | .500 |
Celkem v SM-l | 35 | 25 | 10 | 2,109 | 73 | 3 | 2.08 | — | ||
Celkem v NHL | 51 | 29 | 21 | 3,114 | 108 | 6 | 2.08 | .933 |
Reprezentace
Rok | Tým | Soutěž | Z | V | P | R | MIN | OG | ČK | POG | %ChS |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1995 | USA | MS | 0 | — | — | — | — | — | — | — | — |
1996 | USA | MS | 1 | 0 | 0 | 0 | 21 | 1 | 0 | 2.86 | .970 |
1998 | USA | MS | 1 | 0 | 0 | 0 | 58 | 2 | 0 | 2.06 | .917 |
1999 | USA | MS | 2 | 0 | 2 | 0 | 98 | 7 | 0 | 4.29 | .910 |
2005 | USA | MS | 0 | — | — | — | — | — | — | — | — |
2008 | USA | MS | 3 | 2 | 0 | — | 160 | 4 | 1 | 1.50 | .925 |
2010 | USA | OH | 1 | 0 | 0 | — | 12 | 1 | 0 | 5.21 | .857 |
2014 | USA | MS | 8 | 5 | 3 | — | 447 | 26 | 0 | 3.49 | .869 |
Seniorská kariéra celkově | 16 | 7 | 5 | 0 | 796 | 41 | 1 | 3.09 | — |
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Tim Thomas (ice hockey) na anglické Wikipedii.
- ↑ Martin Hrubý. Florida poslala Thomase do Dallasu a Goce do Pittsburghu. nhl.cz [online]. 2014-03-05 [cit. 2013-03-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-03-08.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Tim Thomas na Wikimedia Commons
- Tim Thomas – statistiky na Hockeydb.com (anglicky)
- Tim Thomas – statistiky na Elite Prospects (anglicky)
- Tim Thomas – statistiky na NHL.com
- Tim Thomas v databázi Hockeygoalies.org (anglicky)
- Tim Thomas v databázi Olympedia (anglicky)
Vítěz – Boston Bruins – NHL 2010/2011 – Stanley Cup | |
---|---|
Brankáři | Tuukka Rask • Tim Thomas |
Obránci | Johnny Boychuk • Zdeno Chára – ![]() |
Útočníci | Patrice Bergeron (A) • Gregory Campbell • Nathan Horton • Chris Kelly • David Krejčí • Milan Lucic • Brad Marchand • Daniel Paille • Rich Peverley • Mark Recchi (A) • Michael Ryder • Tyler Seguin • Shawn Thornton |
Trenér | |
Generální manažér |
![]() ![]() | |
---|---|
Brankáři | Sakari Lindfors • Tim Thomas |
Obránci | Bob Halkidis • Santeri Heiskanen • Mikko Jokela • Jere Karalahti • Jarno Kultanen • Pertti Lehtonen • Kaj Linna • Brian Rafalski • Kari Rajala • Kimmo Timonen |
Útočníci | Olli Ahonen • Johan Davidsson • Olli Jokinen • Kari Kalto • Christian Ruuttu • Toni Sihvonen • Mika Kortelainen • Tom Laaksonen • Jarkko Ruutu • Niklas Hagman • Jan Čaloun • Miika Elomo • Markku Hurme • Marko Tuomainen |
Trenér |
Conn Smythe Trophy (nejužitečnější hráč play off) – NHL | |
---|---|
|
Roger Crozier Saving Grace Award (největší procento chycených střel) – NHL | |
---|---|
|
Vezina Trophy – NHL | |
---|---|
Nejméně inkasovaných branek (nyní William M. Jennings Trophy) |
|
Nejlepší brankář |
|
Zlatá helma (Finsko) (nejlepší hokejista) – Nejvyšší finská liga | |
---|---|
1986/1987 Pekka Järvelä • 1987/1988 Jarmo Myllys • 1988/1989 Jukka Vilander • 1989/1990 Jukka Tammi • 1990/1991 Teemu Selänne • 1991/1992 Mikko Mäkelä • 1992/1993 Juha Riihijärvi • 1993/1994 Esa Keskinen • 1994/1995 Saku Koivu • 1995/1996 Juha Riihijärvi • 1996/1997 Kimmo Rintanen • 1997/1998 Raimo Helminen • 1998/1999 Brian Rafalski • 1999/2000 Kai Nurminen • 2000/2001 Kimmo Rintanen • 2001/2002 Janne Ojanen • 2002/2003 Antti Miettinen • 2003/2004 Timo Pärssinen • 2004/2005 Tim Thomas • 2005/2006 Tony Salmelainen • 2006/2007 Cory Murphy • 2007/2008 Ville Leino • 2008/2009 Juuso Riksman • 2009/2010 Jori Lehterä • 2010/2011 Ville Peltonen • 2011/2012 Tomáš Záborský • 2012/2013 Ilari Filppula • 2013-2014 Michael Keränen • 2014-2015 Kim Hirschovits • 2015/2016 Kristian Kuusela • 2016/2017 Mika Pyörälä • 2017/2018 Tomi Kallio • 2018/2019 Ville Leskinen • 2019/2020 Justin Danforth • 2020/2021 Petri Kontiola • 2021/2022 Anton Levtchi • 2022/2023 Michael Joly |
Trofej Urpo Ylönena (nejlepší brankář) – Nejvyšší finská liga | |
---|---|
1977/1978 Antero Kivelä • 1978/1979 Jorma Valtonen • 1979/1980 Jorma Valtonen • 1980/1981 Hannu Kamppuri • 1981/1982 Hannu Kamppuri • 1982/1983 Rauli Sohlman • 1983/1984 Hannu Kamppuri • 1984/1985 Kari Takko • 1985/1986 Markus Mattsson • 1986/1987 Hannu Kamppuri • 1987/1988 Jarmo Myllys • 1988/1989 Timo Lehkonen • 1989/1990 Jukka Tammi • 1990/1991 Markus Ketterer • 1991/1992 Petr Bříza • 1992/1993 Timo Lehkonen • 1993/1994 Kari Takko • 1994/1995 Boris Rousson • 1995/1996 Ari Sulander • 1996/1997 Jani Hurme • 1997/1998 Tim Thomas • 1998/1999 Miikka Kiprusoff • 1999/2000 Pasi Nurminen • 2000/2001 Jussi Markkanen • 2001/2002 Kari Lehtonen • 2002/2003 Kari Lehtonen • 2003/2004 Niklas Bäckström • 2004/2005 Niklas Bäckström • 2005/2006 Juuso Riksman • 2006/2007 Tuomas Tarkki • 2007/2008 Tuomas Tarkki • 2008/2009 Juuso Riksman • 2009/2010 Atte Engren • 2010/2011 Juuso Riksman • 2011/2012 Riku Helenius • 2012/2013 Antti Raanta • 2013/2014 Jussi Markkanen • 2014/2015 Juha Metsola • 2015/2016 Ville Husso • 2016/2017 Eero Kilpeläinen • 2017/2018 Veini Vehviläinen • 2018/2019 Veini Vehviläinen • 2019/2020 Lukáš Dostál • 2020/2021 Lassi Lehtinen • 2021/2022 Christian Heljanko |
Trofej Lasse Oksanena (nejlepší hráč základní části) – Nejvyšší finská liga | |
---|---|
1993-1994 Esa Keskinen • 1994-1995 Saku Koivu • 1995-1996 Juha Riihijärvi • 1996-1997 Jani Hurme • 1997-1998 Raimo Helminen • 1998-1999 Jan Čaloun • 1999-2000 Kai Nurminen • 2000-2001 Tony Virta • 2001-2002 Janne Ojanen • 2002-2003 Antti Miettinen • 2003-2004 Timo Pärssinen • 2004-2005 Tim Thomas • 2005-2006 Tony Salmelainen • 2006-2007 Cory Murphy • 2007-2008 Ville Leino • 2008-2009 Juuso Riksman • 2009-2010 Jori Lehterä • 2010-2011 Ville Peltonen • 2011-2012 Tomáš Záborský • 2012-2013 Antti Raanta • 2013-2014 Michael Keränen • 2014-2015 Kim Hirschovits • 2015-2016 Kristian Kuusela • 2016-2017 Mika Pyörälä • 2017-2018 Julius Junttila • 2018-2019 Oliwer Kaski • 2019-2020 Justin Danforth • 2020-2021 Robin Press • 2021-2022 Petrus Palmu • 2022-2023 Michael Joly |