Jorma Kinnunen
Jorma Kinnunen | |
---|---|
![]() Keihäänheiton palkintojenjako 4. maailmankisoissa Helsingissä 30. kesäkuuta 1965. Vasemmalta Terje Pedersen (Norja), Jorma Kinnunen (Suomi), Gergely Kulcsar (Unkari). | |
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Jorma Vilho Paavali Kinnunen |
Syntynyt | 15. joulukuuta 1941 Pihtipudas |
Kuollut | 25. heinäkuuta 2019 (77 vuotta) Äänekoski |
Kansalaisuus | ![]() |
Yleisurheilija | |
Lempinimi | Äänekosken pikkujättiläinen[1] |
Pituus | 175 cm |
Paino | 80 kg |
Laji | keihäänheitto |
Ennätykset | 92,70 m (18.6.1969) |
[ Muokkaa Wikidatassa ] ![]() | |
Infobox OK |
Mitalit | |||
---|---|---|---|
Maa: ![]() | |||
Miesten yleisurheilu | |||
![]() | |||
![]() | México 1968 | keihäänheitto |
Jorma Vilho Paavali Kinnunen (15. joulukuuta 1941 Pihtipudas – 25. heinäkuuta 2019 Äänekoski[2]) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura
Kinnunen saavutti hopeaa Meksikon olympialaisissa 1968 tuloksella 88,58 m.[3] Vuonna 1964 hän oli Tokion olympialaisissa kuudes (Pauli Nevalan voittaessa) ja 1972 Münchenin olympialaisissa samaten kuudes.[4] Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi Budapestissa 1966, kymmenenneksi Ateenassa 1969 ja viidenneksi Helsingissä 1971.[5]
Kinnunen heitti 18. kesäkuuta 1969 keihäänheiton maailmanennätyksen 92,70 m Ratinan stadionilla Tampereella.[6] Vuonna 1965 hän paransi Suomen-ennätystä ensimmäisen kerran tulokseen 88,14 m, ja myös hänen olympiamitaliheittonsa 88,58 m oli Suomen-ennätys.[7] Vuonna 1965 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden.[8][9] Suomen-mestaruuden hän voitti 1964, 1965, 1966, 1968 ja 1969.[10] Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän voitti vuosina 1972 ja 1975.
Kinnunen heitti vuonna 1961 Laukaassa lupaavan tuloksen 77,07 m.[11][12] Kahtena seuraavana vuonna hän ei pystynyt samaan. Kesäkuussa 1964 hän ylitti ensimmäisen kerran 80 metrin rajan Viitasaarella tuloksellaan 84,42 m.[12][13] Hän ylitti 80 metrin rajan 15 peräkkäisenä vuotena eli vuoteen 1978 saakka.[12] Toisen kerran hän ylsi urallaan 90 metriin Helsingissä elokuussa 1970, kun hän heitti tasatuloksen 90,00 m.[9][14] Saman vuoden Kalevan kisoissa Kouvolassa Suomen Urheiluliiton johdon kanssa kinastelleet Kinnunen ja Pauli Nevala astuivat karsintakilpailussa kaikki kolme heittoaan tahallaan yli.[15]
Pienikokoisen Kinnusen lempinimi oli ”Äänekosken pikkujättiläinen”. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2010.[16] Urheilutoimittajain liitto palkitsi hänet vuoden valmentajana vuonna 1991, jolloin hänen poikansa Kimmo Kinnunen voitti hänen valmennuksessaan keihäänheiton maailmanmestaruuden.[17] Jorma Kinnusen toinen poika Jarkko Kinnunen oli alle 20-vuotiaiden EM-kisojen hopeamitalisti keihäänheitossa. Myös Kimmon poika Jami Kinnunen heittää keihästä.[18]
Yksityiselämä
Jorma Kinnusen isä kuoli sodassa näkemättä poikaansa. Äiti luovutti pojan muiden hoitoon.[19] Kinnunen opiskeli Jyväskylässä kirvesmieheksi ja pääsi töihin Metsäliiton Äänekosken-tehtaille. Hän avioitui kesällä 1964.[13] Hänen kolmesta lapsestaan on ollut urheilijoita kaksi poikaa, Kimmo (s. 1968) ja Jarkko (1970–2019).[20][21]
Lähteet
- Jorma Kinnunen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
- Väätäinen, Juha (toim.): Kultaa, kunniaa, kyyneleitä, IV osa, s. 301–313. Pohjanlahden Kustannus Oy, 1979. ISBN 951-95416-4-0.
Viitteet
- ↑ Visuri, Roope: Suorapuheinen Jorma Kinnunen kertoi kaiken urastaan kahdeksan vuotta sitten – kuuntele haastattelu suomalaisen keihäslegendan nuoruusmaisemista Yle. 26.7.2019. Viitattu 21.8.2022.
- ↑ Piilonen, Teijo: Keihäänheiton maailmanennätysmies Jorma Kinnunen on kuollut 77-vuotiaana. Ilta-Sanomat. 26.7.2019. Viitattu 26.7.2019.
- ↑ Pihlaja, Juhani: Urheilun käsikirja, s. 887. TietoSportti, 1994. ISBN 951-97170-0-5.
- ↑ Arponen, Antti O.: Olympiakisat Ateenasta Atlantaan, s. 205, 238. WSOY, 1996. ISBN 951-0-21072-2.
- ↑ Siukonen, Markku & Ahola, Matti: Suuri EM-kirja, s. 86, 95, 111. Sporttikustannus, 1990. ISBN 951-8920-11-7.
- ↑ Hannus, Matti: Yleisurheilu - Tuhat tähteä, s. 426. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
- ↑ Hannus, Matti: Yleisurheilu - Tuhat tähteä, s. 427, 785. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
- ↑ Väätäinen 1979, s. 308
- ↑ a b Hannus, Matti: Yleisurheilu - Tuhat tähteä, s. 427. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
- ↑ Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: Kalevan kisat - Kalevan malja, s. 246. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
- ↑ Väätäinen 1979, s. 306
- ↑ a b c Hannus, Matti: Yleisurheilu - Tuhat tähteä, s. 426–427. 2. painos. WSOY, 1984. ISBN 951-0-11900-8.
- ↑ a b Väätäinen 1979, s. 307
- ↑ Väätäinen 1979, s. 311
- ↑ Hannus, Matti; Laitinen, Esa & Martiskainen, Seppo: Kalevan kisat - Kalevan malja, s. 109. Suomen Urheiluliitto, 2002. ISBN 951-96491-5-8.
- ↑ Arponen, Antti O.: Liikuntaneuvoksia on monenlaisia ja monentasoisia. Urheilutietäjän kesä, 2012, s. 64. Suomen urheilutietäjät ry.
- ↑ Siukonen, Markku & Ahola, Matti: Urheilun vuosikirja 13, s. 14, 16. Spartakus Oy, 1992. ISBN 951-96269-2-1.
- ↑ Keihäslupaus Jami Kinnunen avautuu kuuluisan nimen varjopuolista Ilta-Sanomat. 18.7.2017. Viitattu 19.7.2017.
- ↑ Väätäinen 1979, s. 303
- ↑ Väätäinen 1979, s. 313
- ↑ Pekka Holopainen: Kimmo Kinnunen puhuu ensi kertaa urheilijaveljensä Jarkon, 48, kuolemasta Ilta-Sanomat. 5.4.2019. Viitattu 26.8.2024.
Kirjallisuutta
- Salo, Urho: Jorma Kinnunen: Pikkujättiläinen. Äänekoski, 2002. ISBN 952-91-4871-2
- Soukola, Timo: ”Kinnunen, Jorma (1941–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 173. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005. ISBN 951-746-446-0. Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jorma Kinnunen Wikimedia Commonsissa
- Kinnusen ME-heitto. Ylen Elävä arkisto.
- ME-heittäjä Jorma Kinnunen. Ylen Elävä arkisto.
- Jorma Kinnunen Meksikossa 1968. Ylen Elävä arkisto.
- Kinnunen, Jorma hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
---|---|---|---|---|
53,09 | Hannes Karlsson | Tampere | 1904 | Tulos esiintyi Suomen Urheilulehden ensimmäisessä ”rekordiluettelossa” 1904. Ennätysluettelo uusittiin myöhemmin kokonaan. |
49,77 | Väinö Siikaniemi | Helsinki | 1907 | |
50,40 | Urho Aaltonen | Helsinki | 1908 | |
54,79 | Urho Aaltonen | Tampere | 1910 | |
55,47 | Urho Aaltonen | Tampere | 1911 | |
(61,00 | Julius Saaristo | Tukholma, Ruotsi | 1912) | Ei hyväksytty SE:ksi, koska ulkomailla tehdyt tulokset hyväksyttiin yleensä vasta vuodesta 1923 alkaen |
61,64 | Urho Peltonen | Kotka | 1914 | |
62,58 | Jonni Myyrä | Tampere | 2.8.1914 | ME:tä parempi, mutta ei hyväksytty ME:ksi |
(63,29 | Jonni Myyrä | Malmö, Ruotsi | 5.7.1914) | ME:tä parempi, mutta ei hyväksytty ME:ksi eikä ulkomailla tehtynä SE:ksi |
64,35 | Urho Peltonen | Helsinki | 1916 | ME:tä parempi, mutta ei hyväksytty ME:ksi |
65,55 | Jonni Myyrä | Savitaipale | 13.7.1919 | ME:tä parempi, mutta ei hyväksytty ME:ksi |
66,10 | Jonni Myyrä | Tukholma, Ruotsi | 25.8.1919 | Maailmanennätys |
69,88 | Eino Penttilä | Viipuri | 8.10.1927 | Maailmanennätys |
70,02 | Matti Järvinen | Tukholma, Ruotsi | 1930 | |
70,23 | Matti Järvinen | Turku | 1930 | |
72,38 | Matti Järvinen | Tukholma, Ruotsi | 28.7.1930 | ME:tä parempi, mutta ei hyväksytty ME:ksi. Sen sijaan ennen Järvisen seuraavaa SE:tä hän heitti kolme tätä tulosta huonompaa tulosta, jotka kaikki hyväksyttiin ME:ksi, mutta eivät siis olleet Suomen ennätyksiä. |
72,93 | Matti Järvinen | Viipuri | 14.9.1930 | Maailmanennätys |
74,02 | Matti Järvinen | Turku | 27.6.1932 | Maailmanennätys |
74,28 | Matti Järvinen | Mikkeli | 25.5.1933 | Maailmanennätys |
74,61 | Matti Järvinen | Vaasa | 7.6.1933 | Maailmanennätys |
76,10 | Matti Järvinen | Helsinki | 15.6.1933 | Maailmanennätys |
76,66 | Matti Järvinen | Torino, Italia | 7.9.1934 | Maailmanennätys |
77,23 | Matti Järvinen | Helsinki | 18.6.1936 | Maailmanennätys |
77,87 | Yrjö Nikkanen | Karhula | 25.8.1938 | Maailmanennätys |
78,70 | Yrjö Nikkanen | Kotka | 16.10.1938 | Maailmanennätys |
78,98 | Toivo Hyytiäinen | Helsinki | 27.5.1954 | |
79,60 | Soini Nikkinen | Tampere | 17.10.1954 | |
79,64 | Soini Nikkinen | Tampere | 1955 | |
83,56 | Soini Nikkinen | Kuhmoinen | 24.6.1956 | Maailmanennätys |
84,23 | Pauli Nevala | Vaasa | 1.9.1961 | |
86,33 | Pauli Nevala | Helsinki | 16.7.1963 | |
88,14 | Jorma Kinnunen | Hyvinkää | 8.7.1965 | |
88,58 | Jorma Kinnunen | México, Meksiko | 16.10.1968 | |
92,70 | Jorma Kinnunen | Tampere | 18.6.1969 | Maailmanennätys |
93,90 | Hannu Siitonen | Helsinki | 6.6.1973 | |
93,90 | Hannu Siitonen | Helsinki | 30.7.1973 |
Uusi keihäsmalli 1986
Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
---|---|---|---|---|
81,72 | Seppo Räty | Parkano | 11.5.1986 | |
82,32 | Seppo Räty | Rooma, Italia | 30.8.1987 | |
83,54 | Seppo Räty | Rooma, Italia | 30.8.1987 | Samassa kilpailussa kuin edellinen |
85,18 | Tapio Korjus | Øyestad, Norja | 16.6.1988 | |
86,50 | Tapio Korjus | Lahti | 25.8.1988 | |
86,92 | Seppo Räty | Oulu | 5.8.1990 | |
(91,98 | Seppo Räty | Shizuoka, Japani | 6.5.1991 | Maailmanennätys. Tulos pyyhittiin myöhemmin tilastoista kun keihäsmalli ("rypyläkeihäs") jolla ennätys oli heitetty kiellettiin. |
(96,96 | Seppo Räty | Punkalaidun | 2.6.1991 | Maailmanennätys. Tulos pyyhittiin myöhemmin tilastoista kun keihäsmalli ("rypyläkeihäs") jolla ennätys oli heitetty kiellettiin. |
87,02 | Juha Laukkanen | Saint-Denis, Ranska | 5.6.1992 | |
88,22 | Juha Laukkanen | Kuortane | 21.6.1992 | |
90,60 | Seppo Räty | Nurmijärvi | 20.7.1992 | |
90,88 | Aki Parviainen | Tartto | 11.6.1998 | |
93,09 | Aki Parviainen | Kuortane | 26.6.1999 |
- Lähteet
- Hannus, Matti: Yleisurheilu: Tuhat tähteä. WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
- Mitä-Missä-Milloin -kirjat 1984–2009. Otava.
- Jalava, Juhani: Suomen kaikkien aikojen yleisurheilutilastot. Juoksija-lehti, 1983.
- Arponen, Antti O.; Hakuli, Seppo: Sankari vai konna. Suomen urheilumuseosäätiö, 2001. ISBN 951-97773-6-9.
- Hannus, Matti: Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23703-5.
|
|