Zoja Kosmodemjanskaja
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cf/Zoya_Kosmodemyanskaya%2C_1941.png/200px-Zoya_Kosmodemyanskaya%2C_1941.png)
Zoja Anatoljevna Kosmodemjanskaja (ven. Зо́я Анато́льевна Космодемья́нская, 13. syyskuuta 1923 Tambovin alueen Osinovyje Gain kylä – 29. marraskuuta 1941 Moskovan alueen Ruzan piirin Petrištševon kylä) oli venäläinen koulutyttö, josta tuli yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan sankarihahmoista.
![Essay by Pyotr Lidov “Tanya”, Pravda newspaper, January 27, 1942, photo by Sergei Strunnikov.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/64/%D0%9E%D1%87%D0%B5%D1%80%D0%BA_%D0%A2%D0%B0%D0%BD%D1%8F_-_%D0%9B%D0%B8%D0%B4%D0%BE%D0%B2_%D0%B8_%D0%A1%D1%82%D1%80%D1%83%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%B2.jpg/250px-%D0%9E%D1%87%D0%B5%D1%80%D0%BA_%D0%A2%D0%B0%D0%BD%D1%8F_-_%D0%9B%D0%B8%D0%B4%D0%BE%D0%B2_%D0%B8_%D0%A1%D1%82%D1%80%D1%83%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%B2.jpg)
Legenda Kosmodemjanskajasta perustuu Pjotr Lidovin Pravdassa julkaisemaan esseeseen "Tanja". [1] Julkaistun esseen luettuaan diktaattori Josif Stalin päätti, että kyseessä oli todellinen "kansansankaritar". Tämän jälkeen neuvostopropaganda keskittyi tarinan ylistämiseen.[2] Monien muiden "Suuren isänmaallisen sodan" sankaritarinoiden tapaan Kosmodemjanskajan tarinan todenperäisyys ei ole täysin varmaa. Syyskuussa 1991 Aleksandr Zhovtis julkaisi Argumenty i Fakty-aikakauslehdessä artikkelin, joka kyseenalaistaa tarinan todenperäisyyden.[3][4]
Zoja Kosmodemjanskaja syntyi virkailijaperheeseen. Hän kävi koulua Moskovassa ja liittyi vuonna 1938 Komsomoliin. Lokakuussa 1941 hän liittyi vapaaehtoisena Komsomolin partisaanijoukkueeseen, joka ylitti rintamalinjan Naro-Fominskin lähellä. Saksalaiset saivat Kosmodemjanskajan kiinni marraskuun lopulla Petrištševon kylässä. Hänet hirtettiin kuulustelujen ja kidutusten jälkeen.[5]
Kosmodemjanskajalle myönnettiin hänen kuolemansa jälkeen Neuvostoliiton sankarin arvonimi[6]. Hänelle on omistettu lukuisia kaunokirjallisia ja taideteoksia. Neuvostoliitossa hänen mukaansa nimettiin lukuisia katuja ja muita kohteita.[5]
Kirjallisuutta
- Kosmodemjanskaja, L. Kertomus Zojasta ja Shurasta. Suom. Eira Haahti. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
Lähteet
- ↑ Harris, Adrienne M. (2012-06-12). "Memorializations of a martyr and her mutilated bodies: Public monuments to Soviet war hero Zoya Kosmodemyanskaya, 1942 to the present". Journal of War & Culture Studies 5 (1): 73–90. Informa UK Limited. doi:10.1386/jwcs.5.1.73_1. ISSN 1752-6272.
- ↑ Mikhail Gorinov, Zoya Kosmodemyanskaya (1923–1941) Arkistoitu 2011-05-27 Wayback Machine, Otechestvennaya istoriia, №1, 2003, ISSN 0869-5687
- ↑ Argumenty i Fakty. nro 39, 1991.
- ↑ "Suuren Isänmaallisen sodan legendat. Zoja Kosmodemjanskaja" (venäjäksi)
- ↑ a b Bolšaja Sovetskaja Entsiklopedija, tom 13, s. 254. Moskva: Sovetskaja Entsiklopedija, 1973.
- ↑ Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза т. т. Гурьянову М. А., Космодемьянской З. А., Кузину И. Н., особо отличившимся в партизанской борьбы в тылу против немецких захватчиков» от 16 февраля 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 10 марта (№ 7 (166)). — С. 1.
|