Edward Heath
Edward Heath | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 9. juli 1916[1][2][3][4]![]() Broadstairs[5] | ||
Død | 17. juli 2005[1][2][3][6]![]() Salisbury | ||
Beskjeftigelse | Politiker, militært personell, journalist, dirigent ![]() | ||
Utdannet ved | Balliol College Chatham House Grammar School[5] Chatham and Clarendon Grammar School | ||
Far | William George Heath[7] | ||
Mor | Edith Anne Pantony[7] | ||
Parti | Det konservative parti[8] | ||
Nasjonalitet | Storbritannia Det forente kongerike Storbritannia og Irland (–1927) (avslutningsårsak: Royal and Parliamentary Titles Act 1927) | ||
Gravlagt | Salisbury-katedralen | ||
Utmerkelser | Medlem av Den britiske imperieordenen Karlsprisen (1963)[9] Robert Schuman-medaljen (1996) Hosebåndsordenen Æresdoktor ved Sorbonne-universitetet i Paris (1976)[10] | ||
Storbritannias statsminister | |||
19. juni 1970–4. mars 1974 | |||
Forgjenger | Harold Wilson | ||
Etterfølger | Harold Wilson | ||
Våpenskjold | |||
![]() | |||
Edward Heath på Commons |
Edward Richard George Heath (født 9. juli 1916 i Broadstairs i Kent i England, død 17. juli 2005) var statsminister i Storbritannia fra 1970 til 1974, og leder for det konservative partiet fra 1965 til 1975. Han satt som representant i Underhuset fra 1950 og frem til 2001.
Som statsminister brakte Heath Storbritannia inn i EF. I motsetning til store deler av partiet sitt forble han en varm tilhenger av EU-samarbeidet livet ut. Statsministerperioden hans ble også kjennetegnet av eskalerende uro i Nord-Irland, samt gruvestreik. I finanspolitikken innledet han en signifikant tyngdepunktforskyvning fra direkte til indirekte beskatning. Hans forehavende å innføre lovverk som skulle innskrenke fagforeningenes makt ble ikke virkeliggjort.
Sistnevnte hendelser bidro til nyvalget i 1974, som førte til regjeringsskifte. Heath gikk av som leder i det konservative partiet året etter, til fordel for Margaret Thatcher. Forholdet mellom dem utviklet seg til svært motsetningsfullt.
Han var den første ungkaren i Downing Street 10 på nesten 70 år da han ble statsminister. Han forble ugift og barnløs ut livet. Heath etterlot seg formue og en praktbolig i Salisbury, nær byens katedral. Ved siden av politikk hadde han en stor interesse for seiling og musikk.
Heath ble i 1946 medlem (MBE) i Order of the British Empire og i 2001 av Hosebåndsordenen. Han ble i 1963 tildelt Karlsprisen.[11]
Referanser
- ^ a b Encyclopædia Britannica Online, oppført som Sir Edward Heath, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Edward-Heath, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Gemeinsame Normdatei, besøkt 26. april 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 24683, oppført som Heath, Edward, sir[Hentet fra Wikidata]
- ^ Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija-ID 25717[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Oxford Dictionary of National Biography, Oxford Biography Index Number 95228[Hentet fra Wikidata]
- ^ Gran Enciclopèdia Catalana, oppført som Edward Richard George Heath, Gran Enciclopèdia Catalana-ID 0032297[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b The Peerage[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.bbc.co.uk[Hentet fra Wikidata]
- ^ «Der Karlspreisträger 1963 Edward Heath», arkiv-URL web.archive.org, verkets språk tysk, arkivert hos Wayback Machine, besøkt 14. desember 2014[Hentet fra Wikidata]
- ^ Le Monde, «MM. EDWARD HEATH ET YEHUDI MENUHIN DOCTEURS "HONORIS CAUSA" DE PARIS-SORBONNE», side(r) 7, utgitt 16. februar 1976[Hentet fra Wikidata]
- ^ Karlsprisens internettside besøkt 28. juni 2014
Eksterne lenker
- (en) Edward Heath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Edward Heath hos Hansards parlamentsdebatter
- (en) Edward Heath hos The Peerage
Forgjenger | Storbritannias statsminister 1970–1974 | Etterfølger Harold Wilson |
Forgjenger | Leder for det britiske konservative parti 1965–1975 | Etterfølger |
Forrige mottaker: Walter Hallstein | Mottager av Karlsprisen (1963) | Neste mottaker: Antonio Segni |