Nicolae Manolescu
Nicolae Manolescu | |||
---|---|---|---|
Født | Nicolae Apolzan 27. nov. 1939 ![]() Râmnicu Vâlcea | ||
Død | 23. mars 2024[1]![]() București[2] | ||
Beskjeftigelse | Diplomat, litteraturhistoriker, litteraturkritiker, journalist, politiker | ||
Embete |
| ||
Akademisk grad | Ph.d.[3] | ||
Utdannet ved | Faculty of Letters (Bucharest University) | ||
Doktorgrads- veileder | Șerban Cioculescu[3] | ||
Parti | Partidul Național Liberal | ||
Nasjonalitet | Romania | ||
Språk | Rumensk,[4] fransk | ||
Medlem av | Romanias forfatterforening (verv eller stilling: president) Det rumenske akademi | ||
Utmerkelser | Den nasjonale fortjenstorden Stjerneordenen Nasjonalordenen for trofast tjeneste Ordre des Arts et des Lettres | ||
Påvirket av | Titu Maiorescu, Eugen Lovinescu | ||
Nicolae Manolescu på Commons |
Nicolae Manolescu (1939–2024) var en rumensk litteraturkritiker, litteraturhistoriker, essayist, universitetsprofessor og ambassadør. Han ble tildelt flere ordener og utmerkelser, både rumenske og utenlandske.
I 2017 var han formann for Romanias forfatterforening. Han ble medlem av Det rumenske akademi i 2013.[5] Han ble ansett[av hvem?] for å være en av de viktigste rumenske litteraturkritikerne i de siste årtiene frem mot sin død.[6][7]
I 2006 ble han ambassadør ved Romanias faste delegasjon til UNESCO.[8] Per oktober 2016 var han ikke lenger i denne stillingen.[9]
I perioden 1992–1996 var han senator for Sibiu-valgkretsen.
Bakgrunn og oppvekst
Foreldrene hans var gymnaslærere; faren underviste i filosofi, og moren i fransk. I en periode var faren også skoleinspektør. Romania var et totalitært og brutalt regime etter andre verdenskrig, og i 1953 ble begge foreldrene arrestert av politiske grunner, og Manolescu ble adoptert av morens foreldre og tok deres etternavn.[10]
Han hadde en tre år yngre bror.[10]
Utdannelse
Han gikk på gymnas i Sibiu og Râmnicu Vâlcea, og kom inn i 1956 på fakultetet for litteratur ved Universitetet i București, men ble utvist i 1958, da universitetet fant ut hvem foreldrene hans var.[11] Han kom inn på en teknisk filmskole, men fikk ikke lov til å begynne på studiene da de fikk vite at han var blitt utvist fra universitetet av politiske grunner.[10] I 1959 fikk han igjen lov til å studere litteratur ved Universitetet i București,[12] og han tok avsluttende eksamen i 1962.[13]
Yrkesliv
Ved studieavslutning ble alle uteksaminerte studenter på den tiden tildelt arbeidsplass av staten.[14] Manolescu ble tildelt en stilling som lærer på en skole i Fetești, og senere på Det pedagogiske institutt i Târgu Mureș, men valgte å være frilans litteraturkritikker for tidsskriftet Contemporanul isteden.[15] I 1963 ble han ansatt som timelærer i rumensk språkhistorie ved Universitetet i București; senere fikk han fast stilling som vitenskapelig assistent, og dernest ble han forfremmet til lektor. Etter den rumenske revolusjonen i 1989 ble han igjen forfremmet, til slutt til professor. Per mars 2013 var han pensjonert fra professorstillingen.[16]
I 2017 var han sjefredaktør for litteraturtidsskriftet România literară.[17]
Han stilte som kandidat for Convenția Democratică ved presidentvalget i 1992, men tapte for den senere presidenten Emil Constantinescu.[10] I 1996 stilte han på nytt som kandidat i presidentvalget, denne gang for et kortlevd parti kalt PNL, men fikk kun 0,71% av stemmene.[18]
Bøker (utvalg)
- Literatura română de azi. 1944–1964 (sammen med Dumitru Micu), Bucureşti, 1965
- Lecturi infidele, Bucureşti, 1966; Metamorfozele poeziei, Bucureşti, 1968
- Contradicţia lui Maiorescu, Bucureşti, 1970
- Teme, vol. I-IV, Bucureşti, 1971-1983
- vol. V: Julien Green şi strămătuşa mea, Bucureşti, 1984
- vol. VI: O uşă abia întredeschisă, Bucureşti, 1986
- vol. VII: Desenul din covor, Bucureşti, 1988
- Prelegeri de literatură română contemporană. Autori şi opere. 1944-1974 (sammen med Dumitru Micu), Bucureşti, 1974
- Introducere în opera lui Alexandru Odobescu, Bucureşti, 1976
- Sadoveanu sau Utopia cărţii, Bucureşti, 1976
- Arca lui Noe, I-III, Bucureşti, 1980-1983
- Despre poezie, Bucureşti, 1987
- Istoria critică a literaturii române, I, Bucureşti, 1990
- Dreptul la normalitate. Discursul politic şi realitatea, Bucureşti, 1991
- Cărţile au suflet, Iaşi, 1995
- Arhivele Paradisului. Un dialog cu Mircea Mihăieş, Timişoara, 1999
- Metamorfozele poeziei. Metamorfozele romanului, ediţie îngrijită de Mircea Mihăieş, Iaşi, 1999
- Poeţi romantici, Bucureşti, 1999
- Teme, Bucureşti, 2000
- Literatura română postbelică. Lista lui Manolescu, I-III, Braşov, 2001
- Cititul şi scrisul, Iaşi, 2002
- Inutile silogisme de morală practică, Bucureşti, 2003
- Poeţi moderni, Braşov, 2003
- Lectura pe înţelesul tuturor, Braşov, 2003
- Istoria critică a literaturii române, Piteşti, 2008
- Viaţă şi cărţi. Amintirile unui cititor de cursă lungă, Piteşti, 2009
Utmerkelser
- Serviciul Credincios în Grad de Mare Cruce, Romania (2000)[19]
- Ordinul Național Steaua României în grad de Mare Cruce, Romania[20]
- Officier de l’Ordre des Arts et des Lettres, Frankrike[21]
- Æresdoktorgrad, Universitetet Vasile Alecsandri, Bacău[22]
Litteratur
- Aurel Sasu, Dicționar biografic al literaturii române (M-Z), Pitești, 2006, s. 31-32
- Marian Victor Buciu, Nicolae Manolescu. Preistoria criticului. Contemporanul, 2011
Ekteskap og barn
Han var gift tre ganger (første gang i 1961),[10] og hadde en sønn og en datter.[24]
Referanser
- ^ Wikipedia på rumensk[Hentet fra Wikidata]
- ^ AGERPRES, «A murit criticul și istoricul literar Nicolae Manolescu», utgitt 23. mars 2024[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b adevarul.ro[Hentet fra Wikidata]
- ^ http://data.bnf.fr/ark:/12148/cb12026713k; Autorités BnF; besøksdato: 10. oktober 2015; BNF-ID: 12026713k.
- ^ «Academia Română l-a desemnat pe Nicolae Manolescu membru titular». adevarul.ro (engelsk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ Victor, Buciu Marian (14. juni 2016). Nicolae Manolescu. (Pre)istoria criticului (rumensk). Contemporanul. ISBN 9786068260440. Arkivert fra originalen 2. februar 2017. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Atelier LiterNet › Gelu Vlaşin: Instinctul critic primordial [Nicolae Manolescu]». LiterNet.ro (rumensk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Delegaţia Permanentă a României pe lângă UNESCO | Ministry of Foreign Affairs». www.mae.ro. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ Neagu, Roxana (27. oktober 2016). «Academicianul Nicolae Manolescu, Doctor Honoris Causa al Universitatii „Vasile Alecsandri”». Deșteptarea- Ziarul Bacăului (rumensk). Besøkt 24. april 2020.
- ^ a b c d e http://www.datagram.ro, DATAGRAM SRL;. «Viaţa Românească nr. 1-2 / 2010 - NICOLAE MANOLESCU LA 70 DE ANI: O VÎRSTĂ „NEVEROSIMILĂ”». www.viataromaneasca.eu. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Dosarul studentului Nicolae Manolescu: povestea unei exmatriculari». revista22.ro. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Cum am fost reînmatriculat». adevarul.ro (engelsk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ Radiodifuziune, Societatea Romana de. «NICOLAE MANOLESCU». main.radioromaniacultural.ro. Arkivert fra originalen 1. februar 2017. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «După facultate mergeai trei ani în domiciliu obligatoriu la ţară». Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «MANOLESCU, Nicolae, critic şi istoric literar, eseist.» (PDF). Petru Maior-Universitetet, Targu Mures. Arkivert fra originalen (PDF) 27. mars 2016. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «INTERVIU Nicolae Manolescu, critic literar: „L-am făcut pe Cioran să vorbească din nou româneşte“». adevarul.ro (engelsk). Besøkt 22. januar 2017.
- ^ «Nicolae Manolescu: despre critică, idei şi posteritate». revista22.ro. Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «ALEGERILE PREZIDENȚIALE DIN 1996 – AGERPRES». www.agerpres.ro (rumensk). Besøkt 22. januar 2017.
- ^ «Ord.S.Cred.». Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Nicolae Manolescu a primit, sâmbătă, titlul de DHC al Universității 'Alecu Russo' din Bălți – AGERPRES». www.agerpres.ro (rumensk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Uniunea Scriitorilor din România - Nicolae Manolescu (presedinte)». www.uniuneascriitorilor.ro (rumensk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ Neagu, Roxana (27. oktober 2016). «Academicianul Nicolae Manolescu, Doctor Honoris Causa al Universitatii „Vasile Alecsandri"». Deșteptarea- Ziarul Bacăului (rumensk). Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Nicolae Manolescu a primit titlul de Doctor Honoris Causa al Universităţii 'Alecu Russo' din Bălţi». Besøkt 20. januar 2017.
- ^ «Irina Horea, soţia lui Manolescu, a demisionat din funcţia de vicepreşedinte al Uniunii Scriitorilor: "Este o decizie personală"». Mediafax.ro (engelsk). Besøkt 21. januar 2017.